Някои мислят така.
Това че съм толкова далече от армадата.
Съзнанието може да почне да се изпълва със странни мисли, съмнения.
Изпитвате ли съмнения, Ваако?
Съмнения? - Относно кампанията?
Относно Лорд Маршал.
На първо място и винаги, аз съм некромангърски командир.
Ако си тук, да изпиташ лоялността ми,
успя само да изпиташ търпението ми.
О, не. Не заради това съм тук.
Радвам се, че успях да те открадна за малко.
Не ти ли се вижда странно?
Ето и сегашният Лорд Маршал...
разрушавал цели общества...
не можа да убие един стихиен?
Защо?
Ти не се молиш на нашия Бог.
Не се молиш на никой Бог.
Ние, Стихийните, изчисляваме.
Всички ние го правим.
Нека първо да разгледаме важните неща.
Какво ще ми кажеш за Ридик? - Всъщност не знам къде е отишъл.
Всъщност, повече ме интересува откъде идва.
Внимавай къде вървиш!
Винаги съм се чудила,
въздушните стихийни не летят ли?
Направи ми услуга.
Изчисли възможностите, да се измъкнеш от тази планета жива...
а сега ги раздели наполовина!
Не можем да летим.
Но лъжем много добре.
Запази си заплахите, Некромангърке!
Щях да ти кажа за Ридик, ако ме беше помолила.
Има едно предсказание, което е вече на 30 години.
Един млад воин, се допитал до пророк...
Казали му, че ще се роди дете на планетата Фюрия. Момче.
Което един ден ще причини поражението на войника...
И неговата преждевременна смърт.
Фюрия? Фюрия е развалина. Без реален живот.
Напълно основателно.
Този млад воин предприел атака на Фюрия,
убивайки всички момченца които можал да намери,
дори удушил някои с тяхната пъпна връв.
Изкусен удар, нали?
Войнът, който се опитал да надхитри
предсказанието, би станал по-късно...
Точно затова се тревожи.
...нашият Лорд Маршал.
Което означава, че момчето...
което е пропуснал, да убие в креватчето... е
Ридик.
Затова е така важно за него. - Чакай!
Заради пророчеството. - Чакай, чакай!
Там ли си?
Прави това, което господаря ти иска.
Отърви го от Ридик, и така...
ще докажете неумиращата си вярност.
И тогава може би той най-накрая ще спре да е нащрек.
Виждам, че още си тук.
Тук съм от 18 години. Виждаш ли това?
Спомням си колко прекрасна беше. Е, при подходящо осветление.
А сега, да ме убиеш
не мога да си спомня името и.
Време е за хранене!
Ние сме тук, до края на нашия ужасен живот.
Идват!
Каквото и да правиш, не ги поглеждай в очите!
Животинска му работа!
Провери я! Винаги има острие някъде.
Не мисля, че обича да я докосват.
На твое място бих се разкарал заедно с ранените, докато още мога.
Има ли дума за тази твоя самоувереност?
Какво ще стане ако... не избягаме?
Ще ни убиеш със съд за супа?
Всъщност това е чай.
Какво?
Ще ви убия с чашата ми за чай.
Нали знаеш - не са мъртви ако ги има в регистъра.
Хайде!
Смърт от чаша за чай...
По дяволите! Защо не се сетих за това?
Не съм дошъл тук, да си играем на по-добър убиец.
Това ми е любимата игра. Не си ли чул?
Чух, че си ме търсила. - Това ли е всичко?
Изпускаш хубавата част.
Присъединих се към наемниците от Лупус 5.
Те ме взеха, научиха ме на занаята... Дадоха ми дял.
Направиха ме робиня, Ридик.
Знаеш ли какво причинява това, когато си на тази възраст?
Когато си на 12... - Казах ти да стоиш в Ню Мека.
Не ме ли чу?!
Гониха ме наемници.
Винаги има наемници по петите ми.
Прекарах 5 години на замръзнала буца
само за да ги държа далеч от теб...
А ти отиваш и се съюзяваш, със същите хора,
които искаха да те нарежат и използват за примамка.
Ти какво ми приказваш, Ридик?
Че си ми пазил задника... от огромно разстояние?
Да се съюзиш с наемници!
Нямаше никой друг наоколо.
Ще отворя шлюзовете! Да влезе малко чист въздух.
Значи излизат отгоре...
...за да проветрят.
Интересно.
Кой по дяволите си ти?
Когато стане, ще стане бързо.
Движи се с мен като срежа оградата или остани тук,
до края на дните си!
Никой не излиза оттук. Никой!
Той не е "никой".
Първо добрите новини. Обсъдихме нещата с моите авери тук.
Ще се разберем за 775 хиляди.
Ами, добре.
А какви са лошите новини? Затворили са местния бардак?
Не, лошите новини са по-лоши. Много по-лоши.
Нашият пилот е видял това. Пресякло е траекторията на корабите.
Имаш ли представа кой може да е това?
Никога не съм виждал нещо подобно.
Корабът се връща към Главен Хелион.
Знаеш, че Анатолий има усет за неприятности.
Той мисли, че... неприятностите ви следват тук.
Покрихме си следите и избягахме оттам.
Абсурд е да не сме им избягали.
На тях?
Това е моят затворник. Моят!
Ничий друг
и си искам парите сега.
И така...
Откраднал си затворник...
от тях?
Не.
Ридик.... не!
Трябваше да вземеш парите, Туумс.
Ще ме убиеш ли?
Наемници.
Има няколко пазача, но не може това да са всички.
Провери отзад! И внимавай!
Не си прави труда!
Пазачите не са там.
Разбраха, че Некросите идват за мен.
Планът беше да опразня мястото, да убия наемниците
и да мина през тунела.
Някой направи случаен изстрел...
и повреди шейната.
Пазачите избягаха пеша... И са заключили
вратите, за да не ги последва никой.
Ще вземат единствения кораб в хангара...
и ще оставят всички останали тук да умрат.
Откъде знаеш всичко това?
Ти дори не беше тук.
Защото беше моя план.
Трябваше да взема парите.
Ридик!
Какво е това? За какво мисли?
Когато слънцето изгрее... - Ще издържим най-много 5 минути.
5 минути. Няма да издържим и 30 секунди навън.
Слънцето ще те запали като барут.
20 мили буферна зона и 30 км. до хангара.
30 км. по този терен?
Движи се в правилна посока! Можем да успеем.
Ще се движим през нощта...
бягайки пред слънцето.
Ще се движим с една скорост...
...моята.
Ако не можете да я спазвате, не излизайте навън,
защото ще умрете!
Ридик?
Давай! Давай! Катери се тук!
Катери се! Давай, давай!
Шефе!
Горе...
Провери! - Защото Анатоли казва така?
Не, защото усетът му казва така.
Нищо няма тук.
О, по дяволите!
Ридик.
Отправили са се към вулканите. Отиват към кораба ни.
Няма начин да стигнат първи! Няма начин!
Следващата дупка! Ще ги хванем там.
Няма повече да бягате.
Къде отиде големият?
Затворете го!
Какво беше това? Не ти ли пука дали ще умреш?
Не и ако ги убия първа.
Може би на мен ми пука...
Движете се!
Кира...
Кира! - Какво?
Размърдай си задника!
Ридик!
Спомняш ли си, когато казах, че не ми пука... дали ще умра?
Знаеше, че се шегувах, нали?
Една скорост...
Разграничител на температурата.
Въжето!
Късно е. - Няма да успеем.
Въжето! Дай ми въжето си!
И водата ти - всичката!
Стойте в сянката на планината! Не ме чакайте - бягайте!
Ридик!
Къде е този хангар?
Ето го...
Слушай...
Нека позная... - Некромангъри.
И много некромангърска огнева мощ.
По дяволите! Мразя да не съм от лошите.
Мисля, че имаме около 3 минути... преди слънцето
да се покаже... и да изгори цялата долина.
Чакай! - Ще го направим ли или не?
Просто чакай!
Елън.
Името и беше Елън. Никога не съм го забравял.
Шефе!
Спомняш ли си любимата ти игра? - "Кой е по-добър убиец?"
Да поиграем.
Хайде!
Отдясно!
Внимавай! Зад теб!
Кира...
Сайбър!
Не.
Стани. Стани!
Моля те стани!
Значи,
можеш да коленичиш.
Мисля, че сега знаеш.
Мисля, че знаеш кой разкъса Фюрия.
Този белег носи гнева на цялата раса.
Но ще боли.
Кира...
Трябваше да ти предам съобщение.
Ако Ваако не успее да те убие.
Съобщение от самия Лорд Маршал.
Казва да стоиш настрана от Хелион. Настрана от него.
И в замяна, няма повече да бъдеш преследван.
Но Ваако най-вероятно ще каже, че си мъртъв.
Така че, това е твоят шанс.
Шанс да направиш нещо, което никой не е правил.
Момичето...
Къде я отведоха?
Ние всички започнахме... като нещо друго.
Правил съм... немислими неща
в името на вяра, която никога не е била моя.
Ще и направи това, което направи с мен.
Некромангърът в мен ти казва... да не се връщаш.
Но фюрианецът в мен...
...се надява да не ме послушаш.
Бог знае... че сънувах това.
Главен Хелион.
Изгубих Пречистителя...
...но се сдобих с първи сред всички командири.
Крайно време беше, нали...
да признаем успехите ти.
Непоклатимата ти вяра.
Но най-вече... непоколебимата ти лоялност.
Безпрекословно подчинение, лоялност до Андървърс.
Много добре, Ваако.
Това е велик ден.
Бъди по-радостен, Ваако!
Ти уби врага му...
и подозренията му.
Трябваше да донеса главата му.
Видя го бездиханен. Видя го мъртъв на земята.
Ридик не беше обикновен. За секунди тръшна 20 от хората ми.
Всичките мистерии не са чудеса, дори в тази религия.
И щом казваш, че е сигурно значи е така.
А ние вече го казахме, нали?
Казахме го.
Кажи ми дали е истина,
че фюрианецът е мъртъв и вече мога да приключа
тази кампания, без да чувам стъпките му.
Ако е мъртъв...
...усещам, че съдбата ми няма да е различна...
...като съм вече безполезна тук.
Не трябва ли да ти кажа, че Ридик е още жив?
Не си играй с мен, Ериън!
Мога да те погубя, заедно с останалата част от Главен Хелион.
Никой не знае какво ще е бъдещето.
Тогава ми кажи вероятността, Ваако да си е изпълнил мисията!
Че аз съм този, който може,
да заведе хората си в Андървърс,
където могат да започнат истински живот.
Кажи ми това, което искам да чуя, Ериън!
И може би ще запазя родния ти свят
...за най-накрая.
Вероятностите са добри... - Че?
Че ще достигнеш Андървърс.
Скоро.
Издигаме се.
Все още имаме хора там, Лорд Маршал. Пехотинци, разузнавачи,
трудно ще е да... се върнат.
Вдигайте армадата ми от земята!
На Хелион? - На този кораб.
Може ли да грешиш? Умът прави страха.
Може ли да грешиш? - Не колкото теб, като го остави жив.
Двойна грешка.
Не само се провали, но и излъга за успеха си.
Как да спасим положението? Как, как?
Лорд Маршал трябва да бъде предупреден.
Никога няма да видиш Андървърс!
Ще ни убие и двамата преди да дойде времето.
Аз предлагам да дадем шанс на Ридик.
Ако е дори наполовина това, за което го мислиш...
ще може поне да рани Лорд Маршал...
и тогава... трябва ти да се намесиш.
Само за да заема мястото му? Само за да запазя това, което убия?
Това е начинът на Некроманга. - Не е достатъчно!
Направи го за вярата!
Ако има страх... значи има слабости.
Ако има слабост, Ваако...
Не е достоен за властта си.
Ще го направим за всички Некромангъри.
Защитавай вярата!
Това все още може да бъде велик ден.
Но моментът...
трябва да бъде уцелен перфектно.
Последна команда... по мое нареждане.
Влез вътре!
Тръгват ли си вече?
Зиза, влез вътре!
Намерихме го мъртъв.
Покажи ми какво е видял последно!
Командир Тол...
Няма да избяга втори път!
Спрете оръжията си!
Дошъл е за мен.
Обмисли това...
Ако загубиш тук... сега...
никога няма да се издигнеш.
Но ако избереш друг път...
...пътят на Некромангъра...
ще умреш, когато му дойде времето
и ще възкръснеш отново в Андървърс.
Иди при него!
Боли...
...в началото.
Но след известно време болката отминава, както обещаваха.
С мен ли си, Кира? - Има момент,
в който, почти успяваш да видиш Андървърс през очите му.
Звучи перфектно.
Място, където всеки може да започне отначало.
С мен ли си, Кира?
Промени се сега...
или падни завинаги!
Уби всеки, когото познавах.
Ваако.
Не сега.
Отдавна не съм виждал собствената си кръв.
Това са последните му мигове.
Дай ми душата си!
Да ти го начукам!
Не си ти този, който ще ме победи.
Сега! Убий звяра докато е ранен!
Помогни ми, Ваако! Убий го!
Ваако...?
Прости ми...
Перфектно.
Не.
Не!
Какви са вероятностите за това?
Мислех че си мъртъв.
С мен ли си, Кира?
Винаги съм била с теб...
Бях...
Запазваш това, което си убил.